El districte d’activitats 22 @

“Plans Urbanístics i especulació a Poble Nou des de 1965 ençà”.

El Pla 22 @ BCN és una proposta urbanística per modificar el Pla General Metropolità (PGM) que formula l’ajuntament de Barcelona a l’abril del 2000. El seu objectiu principal és eliminar la restricció pròpia de la qualificació urbanística de sòl industrial que el PGM (1976) atribuïa al Poblenou. Persegueix modificar els usos i aconseguir construir i/o instal·lar habitatges, indústries de noves tecnologies, hotels, oficines, equipaments i zones verdes. A través de 6 grans PERIs (Plans Especials de Reforma Interior) l’Ajuntament vol atraure empreses d’alta tecnologia i remodelar, una zona que per ells té uns usos obsolets.

Aquest projecte té una magnitud enorme tan per l’àrea que afecta com per la magnitud financera, però també pels canvis socials, urbanístics i estructurals que suposa pel Poblenou. L’àmbit total afectat és de 117 illes de l’Eixample o el que és el mateix 198,26 ha i transforma 115 ha de sòl industrial. El potencial total de transformació és de 3.200.663 m2 de nou sostre, dels quals 2.659.859 m2 corresponen a nou sostre per activitats productives i 540.849 m2 a sostre de nou hanitatge. La creació de nou sòl per a equipaments és de 65.854 m2 (2% del total) i per a zones verdes és de 97.345 m2 . El gran abast d’aquest macro-projecte fa que sigui la intervenció urbanística més gran que ha tingut lloc a Barcelona en els últims anys, més i tot que la transformació Olímpica o el futur Fòrum 2004.

Aquesta gran part del Poblenou havia estat durant els últims anys en el punt de mira de tothom. Era evident que tard o d’hora aquesta gran zona industrial havia de ser reformada. Presentava uns usos força obsolets i s’hi havia anat implantant activitats gens positives pel barri com grans empreses de transports. Les immobiliàries van veure que altre cop podrien realitzar una operació residencial enorme si aquest sòl era requalificat com a sòl residencial. L’Associació de Veïns i els poblenovins en general, veient que si això succeïa la quantitat d’edificis d’habitatges nous que es construirien seria bestial, s’hi van oposar frontalment. L’augment de població que es podia donar seria espectacular, la població del barri es duplicaria amb facilitat i això provocaria unes problemàtiques incalculables. A més el barri hagués passat a ser un gran eixample, un barri dormitori. Per tant s’havia de respectar el passat treballador del Poblenou, la transformació que es desenvolupés es aquesta àrea havia de ser respectuosa amb la trama urbana i amb la morfologia dels edificis existents i aquesta havia de continuar sent una zona industrial que donés llocs de treball. Aquest objectiu va ser finalment aconseguit. L'Ajuntament va presentar un projecte que volia implantar noves activitats industrials i on l’habitatge suposava una bona part però no la més important. Caldria encara veure si es respectaria el passat del barri i el patrimoni, com afectaria als veïns que vivien a la zona, i com en sortirien beneficiades les immobiliàries.

El 22 @ va començar sient un projecte tremendament destructiu amb el patrimoni arquitectònic i industrial poblenoví. La construcció de nous grans edificis de molts pisos es veia com la única possibilitat per a què es pogués realitzar la implantació de les indústriens de noves tecnologies. La pressió dels lobbys immobiliaries era molt forta ja que veien aquí una nova oportunitat de tenir grans zones per construir i vendre en aquest cas oficines o naus industrials. L’Ajuntament va projectar torres d’oficines totalment desmesurades i que no es corresponien gens amb la morfología del barri. A més el fet de que els PERIs del Campus Audiovisual, del Parc Central i de Llull-Pujades Llevant estiguessin a banda i banda de la Diagonal feia que es volguessin fer edificis singulars per donar una “cara” de disseny a la nova Diagonal de cara al mar. Poques antigues fàbriques eren objectiu de rehabilitació i els PERIs arrasaven amb totes les construccions existents.

Però la oposició de tothom, sobretot al PERI Eix Llacuna, va fer que l’Ajuntament es tirés enrera. Els poblenovins van donar una lliçó al consistori municipal i aquest va renunciar a moltes coses. Llavors l’Associació de Veïns va prendre la decisió de negociar amb l’Ajuntament. El que en va sorgir va ser un nou Eix Llacuna i una reconsideració global de l’actitud destructiva de la primera versió. Es va rebaixar l’alçada de moltes de les torres projectades, es van desafectar habitatges, es va optar més per la rehabilitació de naus industrials existents, etc. Però no tot el barri va secundar la decisió de l’Associació de Veïns. La Coordinadora Contra el 22@, la Comissió d’Afectats pel 22@ i força gent del barri partidària del lema “tots som afectats”, no van acceptar la nova versió. Demanaven i demanen la paralització total del projecte i la desafectació de tots els veïns afectats. Actualment hi ha varis PERIs aprovats i sembla que el 22@ comença a arrancar de debó. Sembla, però, que degut a la crisi econòmica mundial, que és especialment greu en el sector de les noves tecnologies, les inversions d’empreses al 22@ s’estan desaccelerant i força. El futur del projecte depèn totalment de que les empreses decideixin implantar-se al nou districte d’activitats, per tant sembla que el projecte entra en una petita crisi.

ELS INTERESSATS: EMPRESES AMB INVERSIÓ AL 22@
Per a què el 22@ fos possible era necessària la iniciativa privada i l’ajuntament necessitava que les empreses de noves tecnologies volguessin instal·lar-se en el futur “barri del coneixement”. Però no només són aquestes les que es beneficieran directament del 22@ sinó que immobiliàries, constructores, cadenes hoteleres i totes les grans multinacionals que hi ha darrere d’aquestes s’han afanyat a participar en aquest projecte que els suposarà grans ingressos.

Les empreses que ja han adquirit terrenys a la zona són:
1.	T-Systems (18.000 m2 )
2.	Parc Industrial Urbà (15.560 m2 )
3.	Retevisión, grup Auna (12.764 m2 )
4.	Hotel Pere IV (11.500 m2 )
5.	Altai Hoteles (8.600 m2 )
6.	Liberty (8.242 m2 )
7.	Fotoprix (8.108 m2 )
8.	SB Hotels (8.000 m2 )
9.	Axa (7.769 m2 )
10.	Sediatex (5.734 m2 )
11.	GEC Capital (5.500 m2 )
12.	Agbar (5.000 m2 )
13.	Teletech (4.000 m2 )
14.	Sonoblok (4.000 m2 )
15.	Ecotécnia (4.000 m2 )
16.	Fòrum 2004 (3.350 m2 )
17.	Antonio Miró (1.500 m2 )
18.	Internet Sound Studio (1.000 m2 )

Aixó significa que ja están adjudicats un total de 132.617 m2. Les immobiliàries i constructores que s’encarreguen de desenvolupar el projecte i que vendran els edificis, les oficines i els habitatges són:

•	SERVIHABITAT, IMMOBILIARIA COLONIAL i PROMINMO. Totes tres són propietat del grup “La Caixa”. La segona és propietària de la Torres Llacuna i té més de 50.000 m2  a Llull-Diagonal.
•	NECSO IMMOBILIARIA (Grup Acciona). Construeix un hotel al carrer Agricultura.
•	@RTIBOX (Grup Castellví). Construeix l’edifici de T-Systems.
•	GRUPO LAR, HABITAT i LAYETANA. Aquesta última té propietats a la Diagonal.
•	BAMI-METROVACESA, l’americana LINCOLN i ESPAIS-PROCRAM (propietat de Caixa Catalunya).

Els grans grups empresarials i financers que també en surten beneficiats a través d’inversions d’empreses filials, etc., són:

•	L’empresa tecnològica RETEVISIÓN (Grupo Auna). Aquest grup és controlat per Endesa, Unión Fenosa, Telecom Italia i BSCH.
•	INDRA. Indústria espanyola vinculada a la fabricació d’armament pesant.
•	EL CONSORCI DE LA ZONA FRANCA (dirigit per l’ex regidor del PP Enric Lacalle). Aquesta institució ha venut terrenys de propietat pública del PERI-Eix Llacuna a immobiliàries privades.
•	GRUP GODÓ, que té els tallers de La Vanguardia, afectats pel PERI-Eix Llacuna. Tindrà grans beneficis deguts a la construcció d’un edifici de 48 metres en la seva propietat.
•	LA CAIXA, propietària de la immobiliària Servihabitat, que és propietària entre d’altres de l’edifici on s’instal·larà General Electric. També és propietària de l’immobiliària Colonial i Proinmo.
•	GENERAL ELECTRIC, multinacional americana, de les més grans del món. Té interessos en molts camps, principalment en l’àmbit de l’electricitat i les noves tecnologies. Però també és una de les 100 majors empreses d’armament del món.
•	El grup DEUTSCHE TELEKOM que és propietàri de l’empresa d’alta tecnologia T-System International que s’instal·larà en un edifici propietat de l’immobiliària Grupo Castellví.
•	Les companyies asseguradores LIBERTY INSURANCE i la francesa AXA.

[...]
CONCLUSIONS

Un cop fetes les enquestes, es poden treure conclusions generals sobre el què pensa la gent sobre el barri, sobre els canvis que ha anat patint, sobre les relacions i l’entramat social i humà en continu canvi que hi ha, i com no sobre l’incert futur.

Les primeres conclusions que es poden extreure són que tothom creu que al barri hi ha una manca d’equipaments molt notable i que la majoria de poblenovins qüestionen força, tant els mètodes com les intervencions que l’Ajuntament ha dut a terme en els últims anys al barri. Força gent està d’acord en que sí que hi ha zones que necessitaven i necessiten una certa renovació, però que l’Ajuntament ha actuat de forma incorrecta i sense mirar pels veïns sinó únicament buscant el benefici polític i sovint l’econòmic. La gent també coincideix alhora de qualificar l’augment dels preus dels pisos en els últims anys com desorbitats, i que els nous habitatges no van dirigits als habitants tradicionals ja que no se’ls poden permetre, sinó a gent d’altres barris. També hi ha unanimitat en el fet de considerar la integració hurbanística i sobretot social de la Vila Olímpica al Poblenou nul·la.

Si ens fixem en el tema tan actual del 22@, veurem com quasi tothom considera que la renovació de la zona que pretén transformar aquest projecte és necessària. Igualment és opinió majoritària que també servirà per a que moltes empreses constructores i immobiliàries s’enriqueixin a canvi de que es regeneri la zona. Uns altres però es manifesten totalment en contra del projecte i de la forma de renovació proposada.

Amb tota aquesta base del que ha passat en els últims anys, els enquestats no trigaven massa a decantar-se clarament per les dues primeres hipòtesis (Els plans urbanístics menjaran el barri / només continuara intacte el núclei històric) i en cap cas per la última (La lluita veïnal mantindra el barri tal com és ara)  com a respostes al plantejament formulat. La veritat és que aquesta tendència majoritària era d’esperar, però l’emergent moviment veïnal i de protesta podia servir d’excusa per què alguns es decantessin per la última opció com la més probable. El fet és que, a l’hora de la veritat, veient com en poc temps tanta extensió del barri ha estat transformada, l’únic dilema va ser pensar si el nucli històric del barri seria respectat en el futur o els plantejaments urbanístics de renovació també l’acabarien transformant. Alguns van pensar que no podia ser que el centre del Poblenou acabés a terra com moltes altres àrees i que aquest seria respectat. Altres, però, van mirar més a llarg termini, van veure que 50 anys són molts i que no sembla que res hagi d’aturar l’Ajuntament en el seu afany per remodelar el Poblenou.

És un fet molt destacable que alguns dels enquestats anessin més enllà i pensessin que el Poblenou serà el nou centre de Barcelona, el nou gran eixample. Fa una anys l’Ajuntament va fer una sèrie d’estudis en que extreien la necessitat de crear les anomenades noves àrees de centralitat. Amb aquestes pretenien descentralitzar el núcli econòmic, comercial, social i urbanístic de Barcelona per descongestionar-lo i alhora transformar zones perifèriques en àrees emergents i atractives. Poblenou n’era una i no és tan esborrajat pensar que el Poblenou 
no serà una nova àrea de centralitat sinó el nou centre Barceloní.