|
|
Anàlisi :: pobles i cultures vs poder i estats |
Autocrítica dins l'EI
|
|
per Carles Riera, Aleix Cardona, Gerard Horta |
08 feb 2016
|
La CUP i l'Esquerra Independentista: l'estat de les coses i les coses de l'Estat (La cosa no rutlla i algunes alternatives) |
Alguns punts de l'article:
• La centralitat i la prioritat del sobiranisme pel que fa a la creació d’un Estat català imposa una cultura fortament acrítica i institucionalitzadora del moviment independentista, en detriment de l’hegemonia d’un moviment rupturista i insubmís, deconstructiu, tant enfront de les institucions estatals com autonòmiques. El discurs i la praxi d’allò popular, constituent d’una nova cultura i d’una nova hegemonia polítiques, és minimitzat gradualment davant del procés institucionalitzador de noves estructures d’Estat liderades per les elits amb el compromís d’una EI domesticada.
• La raó d’Estat i el secretisme d’Estat que sempre l’acompanya s’està consolidant com a cultura política dominant en el moviment independentista i també al si de l’EI –en graus diversos d’acord amb el context organitzatiu, polític i territorial–, per damunt de la raó revolucionària i disruptiva. En determinats àmbits, i això és el que es fa visible a la CUP, comença a fer-se evident aquella tendència dels moviments d’esquerres que, en funció del seu creixement i moderació política, esdevenen cada cop més reformistes ideològicament i més totalitaristes organitzativament. Syriza n’és un dramàtic i recent exemple: càrrecs orgànics que més enllà de la funció inicialment assignada per les assemblees quant a la seva tasca, acaben configurant òrgans de decisió de facto, respecte a les decisions dels quals les assemblees acaben sent merament consultives, invertint-se aleshores la lògica de l’assemblea com a directora regent de la direcció política i dels càrrecs instituïts com a materialitzadors del projecte debatut i decidit col·lectivament.
• Que el procés sobiranista està consolidant i no pas qüestionant ni l’estructura social i de classes, ni les seves jerarquies orgàniques. Junts x Sí representa de manera clara aquest discurs. Determinats agents de l’EI no esdevenen un antagonista radical d’aquest plantejament, i alguns dels seus gestos institucionals l’afermen.
• El discurs de “primer la independència i després ja parlarem del país que volem” s’ha imposat i l’EI, malgrat la seva retòrica, hi ha contribuït.
• Els referents de socialisme, feminisme, Països Catalans, ruptura, desobediència, anticapitalisme i internacionalisme, entre d’altres, són –en el marc del procés i de la CUP– referències cada cop més buides i banalitzades, amb més components estètics i retòrics que no materials, instrumentals i contingents, i que no acumulen potència popular real com a projecte alternatiu, antagònic i confrontat al nacionalisme hegemònic.
• S’hauria d’mpulsar amb urgència una Assemblea Nacional dels Països Catalans. Aquesta instància de contrapoder nacional, de base municipalista, seria una primera institució nacional alternativa, que es podria inspirar en el “Concepte Confederal del Comunisme Llibertari” de la CNT del maig del 1936 i en el projecte de Confederalisme Democràtic Kurd actual. |
Mira també:
http://espaifabrica.cat/index.php/politica-institucional/item/1013-la-cup-i-l%E2%80%99esquerra-independentista-l%E2%80%99estat- |
![](http://barcelona.indymedia.org/images/licenses/norights.gif) This work is in the public domain |
Comentaris
Re: Autocrítica dins l'EI
|
per ??????? |
09 feb 2016
|
parleu de socialisme,esquerres,partits politics...i acaveu parlant de la cnt,i de comunisme llibertari i el maig del 1936,si precisament vosaltres vau esclafar la revolució anarquista,i assassinar i traïr als llibertaris.
D´aixó se´n diu revisionisme i es molt propi dels feixistes que son gens diferents als comunistes... |
Re: Autocrítica dins l'EI
|
per x |
09 feb 2016
|
Ells? joer, quans anys tenen els de la EI. Ells venen més d'una tradició política del POUM que del PSUC (per fer un símil descontextualitzat) |
Re: Autocrítica dins l'EI
|
per manipulacion popular |
09 feb 2016
|
comunistas,troskistas,estalinistas,leninistas...poder y manipulacion del pueblo,gobiernos populares o como quieran llamarlos,gobiernos al fin y al cabo y acumulacion de poder,con sus carceles y sus policias,que tiene que ver esto con la anarquia?
Tipico de los comunistas,intentar infiltrarse y controlar las calles...lo llevan claro somos ingobernables,y el rollo de mierdqa del poder popular ya se lo pueden meter donde les quepa,nosotrxs pasamos del poder,que no entienden que no queremos mandar,ni obedecer...mierda de fascistas |
Re: Autocrítica dins l'EI
|
per putos comunistas |
09 feb 2016
|
Hola. Putos comunistas. Muerte al estado. Fuera pujolistas, somos ingovernables. Todxs sois fascistas. Viva la anarquia.
Ala. |
Re: Autocrítica dins l'EI
|
per Un anarquista |
09 feb 2016
|
Deixant de banda els comentaris dels contrarrevolucionaris de sempre, l'escrit em sembla excel·lent i supera en duresa l'anàl·lisi crític que jo feia a la postura de la CUP i l'EI als darrers mesos (provablement perquè els autors disposen de informació que només es pot tenir des de la perspectiva interna).
Enhorabona. Ens veiem als carrers. |
Re: Autocrítica dins l'EI
|
per a |
09 feb 2016
|
Pel que veig és un extracte (suposo que subjectiu) del text original (força més extens).
Entenc la proposta confederal com a intent per vertebrar els PPCC, però els casos citats no es basen precisament en l'aposta pel dret a l'autodeterminació |
Re: Autocrítica dins l'EI
|
per p.s. |
09 feb 2016
|
La CUP insta Junqueras a abordar un impagament del deute de la Generalitat
http://www.eldiario.es/catalunyaplural/economia/CUP-Junqueras-impagament |
Re: Autocrítica dins l'EI
|
per dd |
09 feb 2016
|
Venen molt més del PSUC que del POUM |
Re: Autocrítica dins l'EI
|
per re:dd |
09 feb 2016
|
Efectivament, venen del Partit Català Proletari (PCP) de Jaume Compte que es va integrar al PSUC... |
Re: Autocrítica dins l'EI
|
per dos anarquistas |
10 feb 2016
|
"Comentarios contrarevolucionarios de siempre",te parece revolucionario unos personajes que se prestan a las urnas,con sus instituciones y sus tejemanejes de poder,policias,carceles...
todo muy revolucionario y muy anarquista.
Venga que todo vale todas de la manita con el rollo antifascista.
"Al llegar a Barcelona lo primero que se ve
Son los perros falangistas sentados en el cafe
Llevan chaqueta cuero y pantalones tambien "
los de la chaqueta de cuero ya sabemos quien son,ya nos mataron por la espalda una vez,t no lo haran una segunda. |
Re: Autocrítica dins l'EI
|
per Un anarquista |
10 feb 2016
|
Doncs per estar morts doneu molt la brasa. Els zombis d'indymedia. Tot i que el plural em sembla que es més aviat en plan "Gollum".
Vinga ens veiem als c... ah no. Allà no, i sort que en tenim! |
Re: Autocrítica dins l'EI
|
per tres anarquistas |
10 feb 2016
|
Pues nada sigue en las calles con tus colegas super revolucionarios,esos que cuando no tienen que ir a votar o a los cursos de super antifascismo,van a las manis del primero de mayo a dejarnos con el culo al aire y enmedio y señalados para que nos puedan ostiar sus fuerzas de seguridad.
Al final resultara que eso de la anarquia no incluia boicotear las elecciones,si no hacer cositas con peña de los partidos,pues nada,sigue en las calles y haciendo asambleas y postureo guapo,que eso mola que te cagas. |
Re: Autocrítica dins l'EI
|
per Un anarquista |
10 feb 2016
|
I no oblidem tampoc quan l'EI va envair Polònia o quan va llençar la bomba atòmica sobre Hiroshima... |
Re: Autocrítica dins l'EI
|
per Estaba escrito |
10 feb 2016
|
En fin, estaba escrito el derrotero que iba a seguir la EI. No existía otra alternativa. Ya establecer cualquier dialéctica no combativa con JxS, Mas & Co.(con la patronal y los guardianes del orden, torturadores y demás) no dejaba un amalgama muy amplio de caminos.
En fin, felicidades a la EI por demostrarnos una vez más a donde lleva la vía parlamentaria.
El artículo de autocrítica no incluye la exclusión de esa vía, ni la de jugar en el parlamento y en la calle a la vez con todas sus contradicciones, ni la de aceptar las reglas de vuestro juego siendo minoría en un juego de mayorías, ni la de legitimar la democracia(La real no la de vuestros sueños húmedos, esa que siempre en toda su historia ha tenido detrás del parlamento un capitalismo más o menos liberal... sí en la II república también era así.).
Por cierto, puntualizando:
- Asambleas Nacionales ya tenéis una, queréis montar otra por no ser representativos? Y que pensará la A.N que ya existe?
- La CNT en 1936 venía de una tradición de 26 años de gimnasia revolucionaria y de lucha contra todos los gobiernos y capitales - lo que incluye la II República en muchos momentos -, y quieres llegar ahí así con una idea? No sé si te das cuenta de dónde viene la EI, pero no puedes pasar del parlamento al comunismo libertario de un día para otro o sino te pasará lo que a lluis companys en 1934 y en 1936. Para entendernos para llevar a cabo un proyecto anarquista hay que ser anarquista y llevar una hoja de ruta anarquista.
Es que queréis una independencia participando de las instituciones y luego os quejáis que estáis institucionalizando la izquierda... en fin... Abandonar la vía parlamentaria, abandonar la ilusión de las urnas... y empezareis a caminar. |
Re: Autocrítica dins l'EI
|
per Un anarquista |
11 feb 2016
|
A mi la via parlamentària em sembla condemnada al fracàs, per això es de lloar que un article desde l'EI tingui la decència de veure les limitacions d'aquest camí i fer-ne crítica òbviament des de la perspectiva d'un moviment polític amb una trajectòria diferent al nostre (cosa que fa que hi hagin moltes diferències en la part propositiva).
Però no és la única cosa que em sembla condemnada al fracàs. L'"estratègia" autoreferencial que segueix l'anarquisme català des de fa anys, amb un discurs sense base teòrica centrat 100% en les consignes i la retòrica, on l'hiperindividualisme i la construcció d'una subcultura han sigut la total prioritat, i on ara el populisme desesperat pasa a ser la nova moda, també em semblen condemnades al fracàs.
És molt patètic donar lliçons a la resta des del fracàs més absolut i desolador. Fa vergonya aliena (i pròpia, des del moment en que escullo formar part d'això). Millor ens hauriem de preocupar de donar un gir de 180 graus al nostre moviment, d'incentivar un imprescindible treball teòric entorn a la realitat social actual que ens porti a desenvolupar una amalgama d'estratègies noves. |
Re: Autocrítica dins l'EI
|
per a "Un anarquista" |
11 feb 2016
|
SÍ. TOTALMENT.
FIRMO al 100% |
|
|